160 
det ögonblick då £ begynnes, och intill det då u 
observeras. Det förstås, att om måttet för Chrono- 
meterns hastighet år gifvet efter medeltid, bör ock 
a vara resultatet af Chronometerns till medeltid re- 
ducerade uppgift, då ock £ samt accelerationen fås 
i medeltid. Då man genom Chronometerns anvis- 
ning och i anledning deraf skedd öfverlåggning 
efter anståldta försök kånner tvenne nåra approxi- 
merade vården af t, så fås dess råtta vårde snarast 
på följande sått: 
Det första approximerade vårdet må vara =", 
hvilket insatt i equ. VII gifver för u ett vårde =. 
Ett annat nåra vårde af t - M SET 
gifver för u JG & L är - SU. 
Då år t=/ t'—1"Y, som år mycket 
MÅ 
närmare till ENE rätta Sad ån de förut upptagna, 
Repetition håraf leder ånnu nårmare, 
Men man skall ganska sållan vara föranlåten 
att upplösa en sådan femte grads equation. Oftast 
är Chronometerns gång i olika varme tillråckligen 
noga exprimerad med equ. y=a-+bx, så att c=0, 
då för detta fall equationen VII förvandlas till den- 
na cubiska: 
VILL) u=(a+ AZb)i-+tZBbi + 3Cbi', 
hvars rot Zz år den sökta tiden, 
Då man skall hålla råkning öfver Chronome= 
terns gång om natten, och således betjena sig af 
eqluv, Xx = Här Byds så fAS 
IX.) u=(ar AZ, b-F Alc)t-+bI(Bb-Fr24, B,c)i 
+ IB. 
Om man åfven hår har ce=0, så blir 
X.) u=(a+ AZ bji+3B,bt”. 
Alla 
