173 
B, y, &c. . Då kan åfven hår den förut nyttja. 
de formen af equation, säsom enklast af flera dy- 
lika, anvåndas, så att man generelt har: 
S=M+FaDFBD?+yDI + &c. 
Men då uppkommer den frågan, huru måns. 
a af dessa termer man tjenligast bör i equatio- 
nen bibehålla? Det år tydligt, att om observa- 
tionen skedt, utom uti 4, endast å en annan ort 
B, man ej kar få flere ån en coefficient beståmd, 
och att man således har blott S=M-+F0D. - För 
tvenne orters observationer har man likaledes S= M 
taD-+BD?, samt för twenne S=M+aD 
+BD?-FyD3, och så vidare. Men också då, 
når antalet af de gifna quantiteterna tillåta bruket 
at flera termer, år dock ej skål att alltid gå så 
långt man kan. Om Chronometerföråndringarne 
vore en function ensamt af tiden D, så finge man 
ej dispensera sig från flera termers bruk. Men då 
varmen, hvaraf dessa åndringar bero, följer sin sår- 
skilda lag, som ej ingår i denna formel, så Sy« 
nes, att man hår i alla fall blott approximerar, 
och då år tillåtligt att hafva afseende på den be- 
sparing af besvår, hvilken med fårre termers bruk 
vinnes. Sållan erbjuder sig ock i förevarande fall 
den mångd af observationer, att den förut uppgif- 
na methoden kunde nyttjas, ehuru det ostridigt vo- 
re nyttigast, att en Observator, som ej anbringar 
ofvannåmnde varmecorrection, ofta dröjde Öfver 
flera dygn på ett stålle, och sålunda vore i till- 
fålle att lika ofta med visshet känna sin Chrono- 
meters gång, då han ock ej hade så våsentligen 
nödigt att återkomma till förut besökt ort, om ej 
någon gång för önskad controlls skull i afseende 
på aberrationer af mellandagarnes varme. 
Om man, då betjenar sig af högst tre obser- 
vationer i sender (utom den första), så blir for« 
men denna: 
