193 
ån draga fuktighet åt sig; upplöstes samma cry- 
staller uti ett nyss beredt kalkvatten, uppkom der- 
af en ymnog hvit fållning; men utur den slutli- 
gen åter klarnade upplösningen kunde sedermera 
inga nya crystaller erhållas, och långsamt afdun- 
stande till torrhet, låmnade den endast en obetydlig 
del af fint hvitt stoft liknande kalkjord; således 
kunde de upplöste crystallerne icke vara Glauber- 
| salt, hvilket icke af kalkvatten decomponeras, men 
hvilket tvårt om hånder med Bittersalts-crystaller, 
enår kalk så ömnogt tillsåttes, att den kan draga 
till sig Svafvelsyran och tillhopa med Magnesian 
nedfalla till bottnen. 
Följaktligen kunde håraf slutas, att det i frå- 
ga varande mursaltet innehöll för det måsta alun; 
men tillika erhölts tydlig anvisning att deruti åf- 
ven var inblandadt andra Neutralsalter tillika med 
phosphorsyrad jern- och kalkjord, om icke ån fle- 
ra åmnen, åtföljande den till teglets tillverkning 
anvånde lerarten, och som troligen finnas nåstan 
öfverallt i denna ortens vidlöftiga flötts-tract. Såle- 
des kan hår möjligen alstras fAlerahanda sammansat- 
te salter, genom förening med svafvelsyrligheten 
som' uppkommer ifrån schiffern, så vål under dess 
förvittring i fria luften, som genom dess mechani- 
ska förbrånning. Ovanligt år eller icke att finna 
schiffer som hyser kalk- eller bitterjord; men det 
har dock icke ån förmårkts, att Nerikes Alun- 
brannschiffer innehåller något dylikt; emellan la- 
mellerna af denna schiffer tråffas vål stundom små 
greniga anskjutningar af dels fintrådigt, dels strå- 
ligt aflånga och platta samt mycket tunna crystal- 
ler af halfklar hvit fårg, hvilka likvål anses vara 
ett slags Selenit- salt , emedan de icke gåsa med sy- 
ror, icke eller åro löslige i vatten. På de fålt 
hvarunder större schifferlag finnas, visa sig också 
