194 
mångastådes å marken, under långvarig sommar- 
torka, små fina glittrande utvittringar; sådana 
trakter befinnas också gemenligen måst bördiga; 
likaledes att åkerjord, blandad med schiffer, som 
liggande på ytan deraf blifvit förvittrad till myl- 
la, till den mångd Aerestådes, att fåltet i regnig 
våderlek lyser deraf rödbrunt, gemenligen år hvad 
Landtmannen kallar icke sviksam, 
Kalkjords så vål som Phosphors nårvaro uti 
denna ortens jernhaltiga lerarter, kunde fördenskull 
misstånkas vara medverkande orsaker, hvarföre ett 
med schiffer bråndt tegel så hastigt försåmras och 
Jikasom af sig sjelft förstöres; emot svafvelsyrans 
borde vål eljest efterbrånningen med vedbrånsle 
blifva ett tillråckligt motmedel. Men hvilken ut- 
våg att vidtaga till förekommande af svafvelsyrad, 
kan hånda åfven af saltsyrad kalkjords, samt af 
phosphorsyrans inflytelse, i håndelse dessa till ber 
tydlig del skada teglet? Som Talk i denna lerart 
hvarken kan vara Jern- eller kalkfri, så förmår vål 
glödningshetta både hårdna och smålta de samma 
till glasart; men dessförinnan tillkommer svafvel- 
syran och alstrar dermed Magnesia sulphurata eller 
riktigt bittersalt, hvilket, om det också bringas. i 
starkaste hetta till småltning, likafullt bibehåller 
sin svafvelsyra och år möjeligen tillika smittadt 
af Magnesia salita, hvilken envist hånger vid och 
yttrar ståndig benågenhet att deligvescera i fuktig 
luft. Af phosphor åter, danas under dess förbrån- 
ning riktig phosphorsyra, som ingår förening med 
både Leran, Talk- och Metallkalken m. m.; den- 
na syra förblifver till och med i starkaste hetta 
eldfast, och endast föråndrad till en glaslik sub- 
stance, men som innom ganska korrt tid tager åter 
till sig fuktighet utur luften och blifyer å nyo fly- 
tande, i 
Om 
