202 
ne med de &dfverliggande lösa teglens skufvande 
till mer och mindre del öfver dem, och intet me- 
ra lemnat öppet, ån nödigt befants för eldens fria 
genomdrifvande nedifrån uppåt. 
Emot slutet af 18:de dygnet, då hettan först 
börjadt visa sig synbart nalkas öfra hvarfvet, in- 
föll hårdt stormvåder beledsagadt med ett ovan- 
ligt snöfall, som indref genom det öfverallt otåta 
taket och nedföll på öfra tegelbetåckningen, hvars 
ifrån det till vatten nedsmållt uppsteg i tjocka vat 
tenångor och naturligtvis bortröfvade mycken var- 
me, och följakteligen afkylde öfversta tegelhvarf- 
vet; skadan deraf blef nu så mycket betydligare; 
som, under det stormen på tod, tillika intråflade 
brist på schifferbrånslet, hvilket efter hand fram: 
fördes, men hvars tillförsel under a:ne dygn så 
hindrades genom den svåra våderleken, att elden 
uti eldståderne med möda underhölts någorlunda 
lefvande ; hvarföre också på andra dygnet hettan 
ofvantill uti ugnen hade mårkbart minskats. För 
att ersåtta denna förlust fortsattes eldningen med 
all möjlig drift ånnu 2:ne dygn långre eller till 
den 22 October 'om morgonen, då proftegel, ut- 
tagne ifrån betåckningshvarfvets understa del, be- 
fants vara vål igenombråndt, och med både klang 
och hårdhet utmårka att brånningen gjordt önskad 
verkan. Till brånningen, som då påstått nåra 24 
dygn, beråknades för hvarje dygn åtgått 14 å 15 
lass schiffer, hvarje lass innehållande 13 tunna el- 
ler en vigt af 25 Li:d vict. vigt per medium. Hår- 
af kunde dock ej slutas, att bränning en annan 
gång skulle behöfva påstå lika långe, sedan ug- 
nen blifvit vål torrbrånd; utom dess beror vål en 
mer eller mindre brånningstid ganska mycket på 
så vål beskaffenheten af den lerart hvaraf teglet 
tillverkas, som ock på ugnens högd och vidd, obe= 
