205 
Som man nu befunnit teglet uti öfre hvarfven 
'åga nöjaktig godhet, troddes med skål att det utt 
de andra skulle vara förtråffligt. Af takpannor, 
"som blefvo uttagna, voro alla, men i synnerhet de 
tunnast slagne, mer ån vanligt starka, så vål som 
hårda och klingande; man kunde med kroppens 
hela tyngd stå på en sådan takpanna lagd på rygg 
och med en fot på hvardera kanten vagga sig af 
och an, och €j utan höga hoppningar på detta sått 
sönderknåcka den. På goda skål ansågs således 
denna ugnsinråttning befordra teglets fullkomligt 
goda genombrånning med schiffer. Likvål var der- 
. med icke ån afgjordt, huruvida ett med alunbrann- 
schiffer bråndt tegel bibehöll i långden enahanda 
goda egenskaper; huru vanskelig förhoppningen 
derom varit, visade sig redan samma år i Decem- 
ber månad, då man återkom för att ytterligare gran- 
ska, så vål det redan uttagne som det ån i ugnen 
qvarstående teglet; med förvåning erfors då att de 
samma tegel, som förra gången uttogos och då be- 
funnos starka, hårda, klingande och låtta, nu va- 
ra tyngre och föga ljudande samt i brottet åga till 
utseendet af lika som en stålrand såsom otillråck- 
ligt igenombrånde. För att öfvertygas om verkli- 
ga förhållandet, utvaldes af de takpannor, som vid 
ugnens första öppnande ansäågos goda, ett antal, 
tillråckligt för att på dem anstålla ombrånning cd 
enahanda bränsle, uti den vid Köpsta by ånnu bis: 
behållne profugn. Efter 14 å 15 dygns ombrån- 
ning befunnos vål dessa takpannor hafva återvun- 
nit hvarje förut visad god egenskap, undantagan- 
des att större delen af ölen hade i ombrånningen 
- undfått sprickor, i synnerhet takpannor, som stått 
bröstmuren nårmast; men så vål samtelige dessa 
ombrånde, som förut omnåmde takpannor, utstålde 
