212 
intagas, att till den skadliga syrans absorberande, 
teglets inbåddning i kalk, slåckt eller oslåckt, brånd 
eller obrånd, bidrager iogen ting till teglets båttre 
brånning, icke eller går detsamma mera varaktigt. 
Kalken, som var infallen imellan teglen ånda ned :' 
till ugnsbottnen, utgjorde der en förstockning, som 
på detta stållet betog så vål hettan som röken 
behörig genomgång. Deraf insågs nogsamt huru 
fruktlöst, besvårligt och kostsamt det blifvit att in= 
lågga teglet med enahanda mellanfyllning hela ug- 
nen igenom. Om åter kalk skulle anvåndas i stål- 
let för pulveriserad, antingen oslåckt eller obrånd, 
men i begge fall sönderslagen till små delar, så 
lår icke eller deraf kunna våntas något fördelak- 
tigt utslag, så vida derom får dömmas efter ett, 
kort tid förut gjordt rån på takpannor af enahan- 
da leråmne som desse, och hvilka tillhopa med 
kalkstenen bråndes i vanlig kalkugn med ved; eme- 
dan samma takpannor befunnos inuti godset vara 
både ojemt och otillråckligt brånde, ånskönt deras 
ytor hade dels smålt flåcktals tillhopa med hvar- 
andra, dels öfverdragits mer och mindre tjockt, 
men sållan helt och hållit med en glaslik skorpa; 
hvaruti fastsutto dår och hvar osmålte kalkstens- 
skårfvor, dels ock någre blifvit stycketals i kan- 
terne nedsmålte och derigenom deras råtta form 
förlorad. 
På samma sida, der de nåst förut omtalte tak- 
teglen voro inbåddade i kalk, stod uti ugnens mot” 
svarande hörn några tjog taktegelpannor, som sa- 
des hafva blifvit inbåddade uti kolstybbe: på des- 
se mårktes likvål ingen skiljaktighet ifrån alla öf- 
riga tegel i samma hvarf; också skulle vål kolstyb< 
bet, redan i början af brånningen wvara snart för- 
tårdt. till aska, och således sedermera lika litet för 
rekomma svafvelsyrans håftande vid teglet, som 
