219 
den vårma, som eljest skulle gjordt fullkomligare 
verkan, derest så betydlige korsdrag ej fått obe- 
hindradt framtrånga emellan det midt i ugnen glest 
insatte takteglet, hvarföre ock hettan desto hasti. 
gare bortdrefs och lika som bortsopades af hvar- 
je våderflågt, som nu ifrån 3:ne sidor af ugnen 
fick nåstan lika lått intrånga. Om åfven å arbe- 
tarenas sida någon försummelse vid eldens skötsel 
varit tillika förvållande, blef så mycket mindre 
 förmårkt, som jag denna tid kunde ganska sållan 
vara på stållet enår verkstålligheten skedde. 
Vid opartiskt betraktande af ofvan beskrifne 
3:ne större tegelbrånnings försök, tyckes anled- 
ning vara att anse minskning af ugnens högd 
såsom nådvåndig; emedan bågge gånger då”teglets 
insåttning gjordes mindre hög ån denne siste, har 
också teglet blifvit båttre igenombråndt, Också 
till att fullsåtta ugnen, och till underlag taga en- 
dast 2:ne hvarf murtegel, fordras 8 hvarf taktegel- 
pannor, stållande öfver hvarandra, och der ofvan- 
på ett öfverlag af 3 å 4 hvarf murtegel, men 
hvilket tyckes blifva vådligt för det obrånda teg- 
lets styrka att emotstå krossning af sin egen 
tyngd. Dessutom verkar hettans språngkraft mera 
på en hög, ån en låg ugn; hvarföre ock dess höjd 
troligen tål en minskning af o1 å 33 fot, hvilket 
ock synes desto mer billigt, som dylika i England 
brukliga ugnars insåttningsrum år vid pass 103 å 
11 fot eller omkring 53 svenska alnar djupt, 
> ifrån ugnskransen neder till bottnen råknadt; det 
år till förmoda att der, hvarest så beskaffad te- 
' gelugns inråttning varit långe brukad, man också 
fått genom erfarenhet goda skål dertill; hvarföre 
eljest icke betjena sig af höga ugnar, då eldningen 
förråttas med stenkol, liggande på rostjärnen ome- 
delbart midt under de ifrån eldgångshvalfvet upp- 
