220 
gående eldrören? Hettan har då ansenligt kortare 
våg, till att uppstiga ifrån stenkolselden, hvilken 
anvånd mera direct, åfven i sig sjelf år så ganska 
mycket starkare, ån elden af alun-brannschif- 
fern, hvilken åter för att begagnas till samma ån- 
damål, synes kråfva den eldstads inråttning som 
man till dessa försök låmpeligast kunnat anvånda, 
änskönt det år ögonskenligt, att derigenom också 
måste anvåndas af schifferbrånslet långt större 
qvantitet, ån eljest skulle synas behåfligt. 
Nerikes Alun-schiffer innebåller visserligen i 
allmånhet en betydlig mångd brånnbart åmne; man 
har funnit den samma ehuru förvittrad till lamel. 
ler, brånd i Thermolampe -inråttningen, ånnu gif- 
va brånnbart åmne 3 å xz af sin vigt, oberåk- 
nadt 73 1 empyrematiskt SBrXatlgn och såledeus på 
det hela förlora i vigten 3 å gå:delar då återsto- 
den ån anses tjenlig att producera Alun. Sam- 
ma Schiffer, nyss uppbruten, innehåller mårkligt 
mera brånnbart, ån sedan den legat ett eller annat 
är samlad i hög; den af bergoljan måst rika, år 
svartgrå till fårgen i friskt brott, och merendels 
af så fint gry, att på utsökte stycken deraf ågg- 
Jern kunnat hvåssas. Det år också allmånt bekant, 
att i hög upplagd denna slags schiffer, en gång 
vål itånd, sedermera brinner för sig sjelf med 
stark låga, men förblifver icke dess mindre ett 
trögt brånsle, då man vill på allmånt vanligt sått 
dermed underhålla en jemn och långre tid oafbru= 
tit fortvarande eld, ånskönt den brinnande massan 
blir så het, att ett deruti instuckit kallt jern inom 
några ögonblick glödgas rödhett och smidigt. 
En sårskild inråttning uti eldståder för detta brånn= 
sle blir för anförde orsak skull nådvåndig. Det 
lår derföre icke förefalla ovåntadt, att ätskilligt af 
både ugnens och dess eldståders inråttning till en 
