222 
teglen brånde i a:dra försöket. Detta mursalt var 
vål till utseendet ganska likt det sistnåmdes, åfven 
lika låttlöst af vatten, men smakade på tungan 
mera styptiskt, och solutionen deraf gaf vål i ore= 
diga små och smala crystaller, något som likna- 
de bittersalt, men blandadt med tydeliga alun-(cry- 
staller uti en jern-vitriol-haltig hvitgul massa, För 
att skilja dessa ifrån hvarandra, upplöstes ä nyo 
åter erhållne blandade saltmassan, ett mått med 
3 d:o vatten, hvaruti för olika låttlöslighets skull, 
ären jern-vitrioliska och måst jernhaltiga alu- 
nen upplöstes och afskildes ifrån de oupplösta och 
måst rena alun-crystaller. — Ifrån denna på detta 
sått gjorde upplösningsluten, fåldes förmedelst brånd 
kalk, småningom tillsatt, den uti solutionen rådan- 
de jern- och älunjorden!; hvarefter luten, filtrerad 
klar, sattes i digestionsvårme att långsamt afdun- 
sta, tills dess en droppa, deraf fålld på kall glas- 
skifva, förmårktes inom få minuter anskjuta något, 
som liknade början till crystallisation, luten stålldes 
då mera isvalt luftdrag, dår den inom 2:ne dygn 
afsatte ett tydligt och någorlunda rent bittersalt i 
rediga och tåmmeligen stora crystaller. Återståen- 
de moderlut, å nyo afdunstad, gaf ånnu några tåm- 
meligen tydliga men små bittersalts- crystaller), 
gulbruna till fårgen; men den derefter qvarblefne” 
luten låt sig icke yttermera bringa till crystalli- 
sation, utan lemnade , afdunstad till torrhet, endast 
en gulhvit skorpa, som i fuktig luft åter mjukna- 
de och blef likasom klibbig. 
För öfrigt bemårktes slutligen, att åfven 
ibland de mur. och taktegel som bråndes uti 2:dra 
försöket vid Berga, och som eljest dittills bibehål- 
lit sig för det måsta oföråndrade och oskadde, 
dock knappt finnes något enda som efter våtan 
af regn och torrkning i luften ju icke seder- 
