NER > 1 BS 
men deremot åges öfverflödig och nåra belågen till. 
"gång på Aldn- brann- Sohater, hvars framskaffande 
till erforderlig mångd kan så tillstållas, att om- 
kostnaden desk gifver en behållning, som lönar 
mödan. 
Till efterbrånningen med ved tyckes icke be-' 
höfvas mer ån F',:del a ssdel af det qvantum 
-vedbrånsle som eljest skulle åtoå till tegelbrännin- 
gens förråttande på bittills vanligtvis. Således ans 
kommer saken på möjlighet, att med FA:delar å 
Tardelar vedbesparing bestrida kostnaden af den 
större mångd schiffer-brånsle, som + stållet måste 
till samma åndamål anvåndas. 
Imedlertid kan för anförde orsaker skull €j 
ånnu afgöras den frågan: Om brånunbara Alun- 
schifferns förbrukning på det i föregående beskref- 
ne vilkorliga sått, skall medföra betydligt stor be- 
sparing på vedbrånnsle, sårdeles som så mycket 
större myckenhet af det förra i stållet måste förz 
brukas. Men för öfrigt har erfarenbeten redan nog 
af bevist, att tegelugnens inrättning och brånningens 
förråttande uti den samma, fordra hvarken i arbe- 
te eller tillstållning den konst eller noggranhet el-= 
ler tillsyn och bevakning eller ans och skötsel; 
att ju icke alltsammans kan, utan svårighet åstad- 
kommas af våra måst vanliga handtverkare och 
gröfre arbetskarlar; också åger både ugnen och dess 
eldståder den enkla sammansåttning, som till ånda- 
målet skåligen fordras kan af en ny och ån icke 
tillråckligen utredd och upparbetad tegelbrånnings 
process, med ett bränsle, icke lång tid tillbakars 
dertill ansedt obrukbart, intill dess genom sed- 
nare rön och försök, dem Bergbornings-Bolaget Jå- 
tt anställa, blifvit ädagalagdt att det samma är 
K. V. A. Handl. 1815. Sd 15. 
Kd 
