8 
dels den ränna, hvaruti rygg- och anal-fenorna 
hafva sitt läge. 
Kroppen är nemligen beklädd af stora, öf- 
ver hvarandra liggande, mycket tunna och bre- 
da fjäll, som intaga reguliera, längs löpande ra- 
der. Hvarje fjäll är nästan fyrsidigt: med inre 
eller  basal-randen rak, något tjockare och på 
midten försedd med en liten uppstående knöl, 
som småningom längre bakåt stjerten uppreser 
sig till en kort och hård tagg; med rttre eller 
fria randen delt uti 4 lober, af hvilka de 2:ne 
medlersta äro störst och, på de bakerst liggan- 
de, skilda genom ett litet urskuret hak, som upp- 
tager det underliggande fjällets basal-tagg, de 
yttre loberna betäckas till en del af de å ömse 
sidor liggande fjällrader. Sidolinien, som ej ge- 
nom sin fjällform skiljer sig från de andra fjäll- 
raderna, har 49 fjäll, af hvilka de 19 främre 
sakna tagg, hvarmed de 30 efterföljande äro för- 
sedda. Ofvanom denna sidolinia finnas 4 större 
fjällrader utom 4—35 smärre öfverst liggande, 
nedanom den 9, då man räknar till anus; en- 
dast uti de fyra, närmast sidolinien liggande, 
rader, så väl öfver som under, hafva de bakre 
fjällen samma beväpnad, som sidolinien. Märk- 
ligast förefalla de båda fjällrader, som, från ömse 
sidor, dels höja sig långsåt ryggkanten, dels sän- 
ka sig från nedre buk- och stjertranden i form 
af skilda väggar, hvilka omfatta rygg- och anal- 
fenornas rot, och bilda liksom djupa rännor, uti 
hvilka dessa båda fenor fritt kunna höja och 
sänka sig, troligen äfven helt och hållet gömmas. 
Dessa fenornas täckfjäll (fen-täckare), på figuren 
utmärkta med bokstafven a, börja helt låga der 
fenan börjar, tilltaga småningom 1i höjd till det 
20:de fjället, som jemte de derpå följande 10 
