30 
3:ne arter finnas vid våra kuster, ser jag mig i 
stånd att kunna förklara sammanhanget. Hvad 
först vår Ophidion beträffar, är visserligen min- 
dre oväntadt, att finna detta namn i Engelska 
Faunan använt på en hel annan art, än den vi 
derunder beteckna, alldenstund denna synes va- 
ra den sällsyntaste, som förekommer på Engel- 
ska kusterna, och Engelsmännen föga eller intet 
lemnat någon uppmärksamhet åt vår ArTtEDIS be- 
skrifningar, utan endast fästat sig vid Linnés 
korta art-karaktärer, samt då dessa ej befunnits 
tillräckliga, sökt finna upplysning af BrocH, hvil- 
ken varit särdeles olycklig vid bestämmandet af 
Syngnath-arterna. Hvad man likväl ej. hade fö- 
reställt sig, har inträffat, att i de nyaste arbe- 
ten, som afhandla Englands Fisk-fauna, har nam- 
net Ophidion slutligen stannat vid att beteckna 
blott ena könet af den mest utmärkta arten in- 
om denna underafdelning, under det det andra 
blifvit upptaget med samma arts riktiga namn, 
S. Eqvoreus. Så är förbållandet både i Hr 
Jenyss's Manual of Brit. Vertebr. Animals och i 
Hr Yarreus Hist. of Brit. Fishes. Honan be- 
skrifva båda riktigt såsom S. Zqvoreus Linn., 
men hannen till samma art kalla de S. Ophidion 
BrocH. Jag vill visst icke påstå, att Brock un- 
der sin Ophidion ej tillika sammanfattat /Eqvo- 
reus, tvertom ville jag anse Brocus Ophidion 
såsom synonym med hela denna underafdelning, 
alldenstund beskrifningen delvis kan lämpas än 
till ena arten än till den andra. Det exemplar, 
som tjenat till original för hans figur, har tro- 
ligen varit S. ZEqvoreus Linn. Det är väl en af- 
gjord sak, att namnet Ophidion måste bibehål- 
las för den art, åt hvilken LinnÉ först gaf det; 
hvilken denna var, finner man utan tvetydighet 
