37 
Synonymi. ArrteEoi Descript. Spec. pag. r, N:o 1; 
--- Synon. pag. 2 N:o 4; — Gen. pag. 1, N:o 2. S. Ophi- 
dion Liss. Fn. Sv. N:o 375; — Syst. Nat. I, pag. 417; 
Retz. Fn. Sv. pag. 312, N:o 213 ExstrRöm K. Vet. Aca- 
demiens Handlingar 183:, sid. 250; Ninss. Synops. pag. 67. 
S. Lumbriciformis Jenyns Manual pag. 499. 
Kroppen är mycket smal, nästan jembred 
och stjerten aftager småningom och nästan omärk- 
ligt till den ytterst fina spetsen. Af alla arter 
är denna den längsta i förhållande till kroppens 
höjd, eller ungefär såsom förhållandet: 60:1. 
Dess vanliga längd är omkring 9—10 tum, 
Färgen är ofvan olivgrön under dragande 1i gult, 
med en mängd, ofta runda, små blåhvita fläc- 
kar på sidorna och öfver gällocken en mängd 
fina, skönt azurblå strek, som afbrutet fortsät- 
tas ett stycke utefter kroppens sidor. Mellan 
hufvudet och analöppningen ligga 30—31 rin- 
gar, och derifrån till svansspetsen omkring 60 
och derutöfver. Ryggfenan består af 34—38 
strålar, utbreder sig öfver 10 af kroppens seg- 
menter. Analöppningen intager på hannarne nä- 
ra nog midten af kroppslängden; på honorna 
ligger den något bakom denna punkt. Äggen äro 
placerade i 3—4 rader. 
Genom sitt längre, nästan rakt utlöpande 
och något tillspetsade snyte, som i längd (räk- 
nad till ögats medelpunkt) något öfverstiger huf- 
vudets största höjd, skiljes denna art ganska lätt 
från den följande. 
sAnm. Det är denna art, som mycket allmänt förekom- 
mer vid våra kuster, både i Östersjön och Kattegat, 
Honorna finnas talrikare än hannarne, 
