43 
culus i den mening sednare Nordiska Ichthyologer 
deråt gilvit, utan är en helt annan, ganska distinkt 
art, som förut ej blifvit anträffad vid våra kuster. 
Det återstår nu att tillse om den form- och 
färg-skillnad, som man anmärker emellan Lyra 
och Dracunculus, är så bestämd och begränsad, 
att någon art-diagnostik derpå kan grundas. Fä- 
ster man sig blott vid bådas fullt utbildade till- 
stånd , skall jemförelsen dem emellan ådagalägga 
i båda afseenden tillräckliga skiljaktigheter, ja 
vida större, än man inom många andra genera 
finner arterna emellan; men utslaget blir helt 
annorlunda då man uppmärksamt följer dessa 
fiskars hela utveckling och utsträcker jemförelsen 
äfven till sådane individer, som befinnas uti sin 
utvecklings period. Man nödgas då snart upp- 
gifva möjligheten att finna en bestämd gräns 
emellan de äldres formskillnad, ehuru stor den- 
na än visar sig. Den hufvudsakliga Form-skill- 
naden emellan Lyra och Dracunculus låter re- 
ducera sig till: a) Hannens (d. ä. Lyre) högre 
fenor i allmännhet , och bl) Hannens längre 
ramskjutande , mera aflånga hufvud, hvilket 
i följe deraf blir längre i förhållande till den 
öfriga kroppslängden, erhåller en större mund- 
öppning och ett längre afstånd mellan ögat och 
nosranden — då deremot honan (d. ä. Dracun- 
culus) har hufvudet kort, triangulärt och ned- 
tryckt, en mindre mun och ett kortare afstånd 
mellan öga och nosspets. Hvad nu Fenhöjden 
angår, har jag redan ofvanföre anmärkt den för- 
ändring, som första ryggfenan undergår under 
hannens tillväxt, huru denna med åldern till- 
tager uti relativ höjd, från dess minimum (då 
den är obetydligt högre än 2:dra ryggfenan), till 
dess maximum (då den nedfällda fenspetsen räc- 
