62 
sjukligt utseende, så att jag fruktade för utgån- 
gen. Emedlertid fortfor lifvet ännu några dagar, 
och då jag på 9:de dygnet af fångenskapen om 
morgonen anställde den vanliga visitationen, blef 
jag angenämt öfverraskad af att vid vattenytan 
finna JI:ne utkläckta ungar. De simmade i en 
upprätt ställning, obekymrade om hvarandra och 
låtsade ännu mindre om fadren, som låg helt 
stilla vid bottnen. Hela förmiddagen följde jag 
ständigt deras rörelser och förebafvande, men 
kunde ej märka den minsta böjelse hos dem att 
närma sig eller hålla sig till fadren, ej heller 
alt han lemnade minsta uppmärksamhet åt dem. 
De voro med ett ord för hvarandra fullkomligt 
främmande. Något misslynt öfver denna deras 
kallsinnighet, som förstörde hela min på förhand 
uppkastade teori, tog jag en loupe och betrak- 
tade ungarne, medan de fritt svängde sig i vatt- 
net. Jag fick nu till min stora förvåning se dem 
vara med helt olika rörelseorganer utrustade, än 
föräldrarne äga. Hela stjerten var nemligen 
omgifven af en fen-lik hinna, och ganska tyd- 
liga bröstfenor urskildes, som ständigt voro i 
samma vibrerande rörelse, som hos Tångsnällor- 
na. Då ingen af våra Hafsnålar, såsom utbil- 
dade, äger ens spår efter bröstfenor och alla 
sakna äfven stjertfena, kunde denna upptäckt, att 
dessa organer förefinnas i den spädaste åldern, 
ej annat än förefalla mig högst oväntad; emed- 
lertid låg sjelfva factum för mig klart och obe- 
stridligt. Deraf följer, att äfven dessa fiskar äro 
underkastade ett slags metamorphos, att de vid 
en viss, ännu ej bekant, period måste, liksom 
Grodlarverna tappa stjerten, fälla sina bröstfe- 
nor och sin stjertfena — något som mig veterli- 
gen ännu ej blifvit anmärkt inom Fiskklassen. 
