78 
sats af svafvelsyra utfälldes åter större delen af 
baryten och medtog färgämnet, hvaraf den fick 
en dragning åt rödt, och vätskan blef färglös. 
Vi skola längre ned återkomma till det ämne, 
som färgar den svafvelsyrade baryten. Det inne- 
håller jemväl en egen syra. 
Det olösta naftalin är icke hvitt utan dra- 
gande i gult. Det innehåller äfvenledes produk- 
ter af svafvelsyrans inverkan på naftalin, tll 
hvilka vi skola återkomma. Dessa produkter er- 
hållas i vida riugare qvantitet, då man använ- 
der vattenhaltig svafvelsyra. Deras uppkomst 
synes således icke med säkerhet vara nödvändig 
vid bildningen af naftalinsvafvelsyra. 
Naftalinsvafvelsyrad baryt. Då den färg- 
lösa syran å nyo mättades med kolsyrad baryt 
och den silade lösningen afdunstades, så ansköt 
så väl under fortsatt afdunstning i lindrig vär- 
me, som under den i värme mättade lösningens 
afsvalning, en mjölkhvit, mammellonerad massa, 
som saknade alla tecken till rediga kristallfor- 
mer, och förhöll sig så som Faranpayr beskrifvit 
den. Då den sista moderluten slutligen lem- 
nades till frivillig afdunstning, afsatte den oupp- 
hörligt samma massa och blef mera simmig. Af- 
hälld och intorkad lemnade den en ringa portion 
af en hvit, genomskinande, gummilik massa, som 
1 luften, särdeles då den länge träffades af sollju- 
set färgade sig först gulaktigt och sedan brungult. 
Blott i ett enda af mina försök till nafta- 
linsvafvelsyrans beredning lyckades det mig, att, 
ur den fällda, svafvelsyrade baryten, utdraga det 
salt som Faranay kallat glowing sulfonaftalate 
of barytes. 
För att afgöra om naftalin 1 barytsaltet, i 
egenskap af basis, mättar hälften af svafvelsyran, 
AR 
