37 
hela vattenqvantitetens fasthållande icke äro lika 
så absoluta, som de att bortskaffa det hygrosko- 
piska vattnet. 
Vid granskningen af Rrcwiaunts analyser, 
som förmodligen blifvit anställde med en efter 
IieziG konstruerad apparat, der man betjenar sig 
af en starkt uttorkad kork, för att förbinda vat- 
tenbehållaren med förbränningsapparaten, synes 
en förlust i väte hafva uppkommit. Jag ämnar 
framdeles, att, i ett tillägg till lärbokens tyska 
upplaga, fästa uppmärksamheten på de flera an- 
ledningar till små observationsfel, som det Lie- 
bigska sättet att utföra dessa analyser kan rmed- 
föra, och skall här endast nämna hvad som an- 
går det förevarande ämnet, att en kork, som, 
efter torkning vid +120, med någon del af sin 
yta utsättes för en varm och med vatlengas mät- 
tad luftström, genom denna del af ytan bestän- 
digt återhämtar en portion af det vatten han 
förlorat, och befinnes efter försökets slut hafva 
vunnit 1 vigt. Följden af denna förlust blir ock- 
så, att om kolets qvantitet i försöket skulle fås 
utan förlust, så är det relativa qvantum af bå- 
da förändradt. 
Recsuur.t bar anställt 4 förbränningsförsök 
på salter med baryt, blyoxid och kali till basis, 
förhållandet emellan kol och väte i dessa ana- 
lyser har varit följande: 
kol väte. 
43.80 : 2.66 eller såsom vigten af 20 C=1528.76 : 92.482 väte 
43.69: 2.61 NUR gr 346 
Pb 38.50: 240 — — :95.299 
K 48.98 : 3.04 oo — :94.885. 
Deraf följer åter att, då 14 atomer väga 
37.357, och 15 at. väte väga 93.597, hans ana- 
