89 
det sökta målet. De qvantiteter barytsalt, som 
förbrändes, utgjorde i ett försök nära 1 gramm, 
i det andra något deröfver. Följande äro de re- 
lativa qvantiteter kol och väte jag erhållit: 
kol | väte. 
476.97 30.317 hvilket förhåller sig såsom 20 C=1528.76: 97.394 
424.58 27.290 — — : 98.261. 
men 16 at. väte väga 99.837. Det är således 
klart att detta förhållande kommer C?9H!S så 
nära som möjligt. ; 
Den andra kontrollen, består i bestämman- 
det af den qvantitet vatten som fås. 14 at. väte 
förutsätta 22.62 p.c. af saltets vigt vatten, REG- 
NuucT erhöll i ett försök 23.99 p.- c. i ett annat 
23.47. Vid mina försök erhölls i det ena 24.6 
och i det andra 24.7 p. c. valten. Jag hade så- 
ledes erhållit fulla 2 centigrammer mera vatten 
än hvartill saltets väte hade kunnat gifva upp- 
hof, om det innehållit endast 14 atomer väte, 
hvarefter, i min tanke, intet tvifvel kan uppstå 
att saltet verkligen innehåller 16 atomer. 
Att dessutom undersvafvelsyrans produktion 
här icke härrör af en så enkel process, som 
RecwiuvrtT förmodar, synes mig följa deraf, att 
antingen vattenhaltig eller vattenfri svafvelsyra 
inverkar på naftalin, så uppkommer alltid, och 
från denna verkan oskiljaktigt, ett rödt färgämne, 
och två andra syror, förut obemärkte, som ne- 
danföre komma att beskrifvas. Med en så en- 
kel delning, som afsättande af 2 at. väte, borde 
dessa biprodukter ej bildas. 
Syran i Faradvays glowing-salt har jag ej 
haft i tillräcklig myckenhet för att derå göra en 
motsvarande sammansättnings-undersökning. Den 
ger ett blysalt, som alldeles liknar barytsaltet. 
