90 
Ur detta, sönderdeladt med vätesvafla, fås en syra, 
som smakar surt och bittert likt naftalin-undersvaf- 
velsyran, och ger, vid afdunstning öfver svafvelsyra 
i lufttomt rum, en fjälligt kristalliserad massa, 
len för känseln, som icke fuktas i luften, men 
som småningom blir gulbrun genom solljusets 
inflytande. Den ger med kal ett i alkohol lätt- 
löst salt, som kristalliserar i fjäll och som icke sön- 
derdelas i kokning med koncentreradt kalibydrat, 
utan anskjuter under vätskans afsvalning oförän- 
dradt. Jag har redan nämt, att dess barytsalt 
mnehåller lika qvantitet baryt som naftalinun- 
dersvafvelsyrad baryt. Man kan således förmoda; 
att syran innehåller undersväfvelsyra, förenad med 
en isomerisk modifikation af naftalin. 
Det nya saltet, hvars afskiljande i det fö- 
regående är beskrifvet, erhålles lika väl då naf- 
talin behandlas med vattenhaltig, som med vat- 
tenfri svafvelsyra. Vid en beredning af nafta- 
linsvafvelsyra med vattenfri svafvelsyra erbölls 
det ungefär till ! af det blandade saltets vigt. 
Saitet erhölls på följande sätt rent: den med 
alkohol erhållna pulverformiga fällningen tvätta- 
des med spiritus, torkades, upplöstes i kokande 
vatten, och gaf dervid vanligen en gulaktig upp- 
lösning. För att borttaga färgen, utfälldes en del 
af barytiorden med svafvelsyra, den sura lös- 
ningen mättades med kolsyrad blyoxid, som åter 
utfälldes "med barytvatten, hvaraf slutligen ett 
ringa öfverskott tillsattes. Vätskan silades och 
pröfvades med vätesvafla på blyhalt, och när 
den var fri, gjordes den lindrigt sur med några 
droppar utspädd svafvelsyra, silades och afdun- 
stades. Under afdunstningen afsatte sig saltet 
dels i ytan, dels på bottnen i form af en krit- 
