95 
dessas, hvilka de i öfrigt mycket likna. Vil 
man undersöka om ett naftalin-undersvafvelsy- 
radt salt håller ett naftin-undersvafvelsyradt, 
så upplöser man det i alkobol af 0.84 eller der- 
omkring, och tillsätter några droppar upplösning 
af neutral ättiksyrad blyoxid löst i vatten, då 
en fällning genast, eller efter en stund, uppkom- 
mer, af naftin-undersvafvelsyrad blyoxid, som är 
nästan olöslig i spiritus. 
Kalisaltet är lättlöst i vatten, lemnar efter 
frivillig afdunstning en hvit, kornig saltmassa. 
Upplöst i värme, i en lut af kalihydrat, anskju- 
ter det under afsvalning i fjäll, som sammanvä- 
xa- till! dendriter. Det är temhigen tröglöst i al- 
kohol. Natronsaltet anskjuter icke hellék bättre 
under frivillig afdunstning. Med öfverskott på 
natron har jag ej försökt det. Löses mycket mer 
i alkohol än kalisaltet. Ammoniaksaltet Wiknar 
till alla delar kalisaltet, om det öfverlemnas åt 
frivillig afdunstning. "Afdunstadt i värme, blir 
det färgadt och reagerar efter intorkning för fri 
syra. dne löses trögt och utmärkt lång- 
samt i vatten, älven 1 köknine S, men låter Eke 
på ke sätt erbålla sig i viral tad upplösning. 
Man kan sedan inkoka det ganska långt, innan 
det begynner afsätta något. Om det afdunstas 
i vattenbad, så bekläder sig vätskan med' en 
hvit, icke kristallinisk skorpa, och på 'kärlets 
botten afsälter sig en dylik skorpa. Lemnar man 
då vätskan att lätigsamt afsvalna, så fyller den 
sig med en ull-lik Ivedelatibn af afsatt salt, som 
saknar alla tecken till kristallisation. En drop- 
pa af lösningen, intorkad på glas, och återstoden 
betraktad med mikroskop visar lika som små 
mameloner 'af krita. Detta salt löses föga af 
alkohol, och fälles' ur sin lösning i vatten af al- 
