99 
som utfäller den nya syran, nästan färglös, men 
samlande sig i sega droppar på glaset, och lem- 
nar upplöst naftalin-undersvafvelsyran. Den qvan- 
titet, som på detta sätt erhålles, är likväl icke 
stor.  Hufvudqvantiteten har, 1 form af baryt- 
salt, inblandat sig med den svafvelsyrade ba- 
ryten. 
Den, på förut nämda sätt, från blyoxid med 
vätesvafla befriade syran afdunstas helst i luft- 
tomt rum öfver svafvelsyra, emedan luftens åt- 
komst bidrager att färga den. Efter afdunstning 
återstår en klar, genomskinlig, glaslik, något li- 
tet i gulaktigt dragande, sprucken massa, som 
nu är den nya syran, så ren jag kunnat erhålla 
den. Jag är öfvertygad om, att dragningen i 
gult ej tillhör den, men huru ofärgad jag än 
haft den 1 upplösning, så har denna färgskugg- 
ning ändå alltid visat sig efter full intorkning. 
En enda droppa af den något koncentrerade lös- 
ningen, hastigt intorkad i lindrig värme, lemnar 
en färglös, ända till osynlighet genomskinlig och 
glaslik fläck, men det kan alltid misstänkas, att 
lagets tunnhet gör, alt den ringa dragningen i 
gult, ej märkes. Afdunstad i luften, utan an- 
bragt värme, spricker den icke, utan lemnar en 
hård, klar, genomskinlig, svagt gulaktig återstod. 
Jag vill kalla denna syra efter sin egen- 
skap, att med litet vatten bilda en seg, klib- 
big kropp, så väl ensam, som förenad med al- 
kali, glutin-undersvafvelsyra (acidum hyposulfo- 
glutinicum), på den grund, att dess kalisalt, till 
börjande kolning sammansmält med kalihydrat, 
utvecklar svafvelsyrlighet, när återstoden lindrigt 
öfvermättas med utspädd svafvelsyra. 
Den har följande egenskaper: den anskjuter 
icke, intorkar till en genomskinlig, hård, färg- 
