106 
att kasta sig upp kring sidorna af morteln och 
på pistillen, hvarifrån den väl om en stund, då 
elektriciteten försvunnit, kan fås att affalla, men 
vid försök att bringa den ur morteln, återtager 
den genast sitt elektriska tillstånd. I torr distil- 
lation ger den lika produkter med den föregaå- 
ende. Kokad med vatten upplöses ett spår der- 
af. Vattnet kan afhällas klart, men opaliserar 
under afsvalning. Af kall alkohol, särdeles af 
vattenfri, upplöses den. Ur en i kokning mät- 
tad lösning faller den under afsvalning i pul- 
verform. Dervid händer stundom att en portion 
afsättes i droppar, innan vätskan är afkyld un- 
der sulfonaftalins smältpunkt. Afdunstas lösnin- 
gen i värme, så afsälta sig fina, klara droppar, 
kring kanterna af kärlet. Den löses ehuru ej ym- 
nigt af ether. Till syror och alkalier, förhåller 
den sig likt den föregående. Äfvenså till kungs- 
vatten, som derur ingen svafvelsyra afskiljer och 
slutligen, d. ä. efter 24 timmars fortsatt kokhet 
digestion, upplöser hela massan, hvilken efter ut- 
fällning med vatten är alldeles lik den af sulfo- 
naftaliden. Ammoniak åtskiljer fällningen i en 
del, som deraf upplöses, och en annan, som blir 
olöst. Lösningen är mörkgul. 
För att bestämma sulfonaftalins sammansätt- 
ning, refs den till pulver med ' koksalt, hvarvid 
den ej klibbar eller bortblåses, togs på filtrum 
och uttvättades, samt torkades i lufttomt rum 
öfver svafvelsyra, hvarefter den vägdes, blanda- 
des 'med en noga vägd qvantitet nyss glödgad 
och finrifven blyoxid och torkades i värme, hvar- 
vid den väl smälte, men kunde med oxiden ur 
kärlet uttagas för att blandas till kopparoxid. 
0.227 gr. deraf gåfvo 0.6155 gr. kolsyra 
och '0.0998 "vatten. För att finna svafyvelbalten 
