114 
sig än till det ena och än ull det andra af des- 
sa färgämnen. Alla dessa uppgifter sakna grund. 
Bladgrönt är ett eget ämne, som tål inflytelsen 
af syror och alkalier utan att sönderdelas, som 
med dem ingår bestämda och framställbara för- 
eningar och som, Jikt många af växtrikels fär- 
gande ämnen, förstöres af ehlor och af ljusets 
inflytande i beröring med syret. Jag har erhål- 
lit det i tre skiljaktiga modifikationer, som, med 
en gemensam typus, hafva bestämda olikheter. 
Under loppet af Augusti 1837 insamlade jag 
friska löf af oxel, SorbusT (Cratzegus) Aria, hvilka 
jag valde af det a alt deras färg är mycket 
mörkare grön, än de fleste vanliga trädslags och 
således syntes böra vara rikare på bladgrönt, än 
mera ljusgröna blad. Jag sönderklippte bladen 
genast efter insamlingen och inlade dem i en 
Robicquets extraktions-apparät, der de, flera gån- 
ger efter hvarandra, behandlades med ether, som 
gick skönt mörkgrön igenom. Lösningen förva- 
rades i full flaska till Februari 1838. 
En annan del af bladen torkades och be- 
handlades i torkadt skick, efter 5 månaders för- 
lopp, äfvenledes med ether. Jag erhöll af dessa 
en vida mindre färgad och mycket mer i gult 
dragande upplösning, än den som ficks af de 
färska. 
Etherlösningarna blandades icke, utan be- 
handlades hvar för sig, hvarvid de likväl gåfvo 
nära lika resultat, med den skillnad att mycket 
mindre bladgrönt ficks af de torra. 
Etherv afdistillerades i vattenbad tillendast 
en ringare ålerstod, som afhälldes från det af- 
satta, hvilket efter torkning öfvergöts med vat- 
tenfri alkobol och bragtes på filtrum, der det 
