116 
då med en stark lut af kalihydrat, som, efter 
en stunds lindrig digestion, fanns skönt gräsgrön, 
men lemnade et svart ämne olöst. Digestion 
med detta fortsattes ännu i 12 timmar, hvaref- 
ter luten utspäddes med sin dubbla volum vat- 
ten och upphettades nära kokning. Den var 
skönt och djupt gräsgrön, Vid silning stadnade 
ett svart ämne olöst. 
Kalilösningen öfvermäilades lindrigt med ät- 
tiksyra, hvarvid bladgrönt fälldes i kåfvor, som 
mot dagen voro genomskinande, af en skön gräs- 
grön färg. Det togs på filtrum och behöll der, 
ehuru 1 mindre grad, sin genomskinande egen- 
skap, som alldeles försvann i torkning. 
Efter torkning var massan mörkgrön och 
jordformig; men gaf ett gräsgrönt pulver. Det var 
utan all glans, SE delar sammanhäftade löst. Upp- 
hettadt i ehlorzinkbad till +2002 smälte det icke 
och gaf endast ett ringa spår af fuktighet. Salt- 
syra och kali löste det åter med grön färg, men 
en del deraf stadnade 1 båda lost i form af 
svart pulver. En stor del bladgrönt hade såle- 
des uthärdat denna temperatur utan att sönder- 
delas. Upphettadt i en liten, för lampa utblåst, 
distillationsapparat, begynte det icke smälta förr, 
än det med det samma kom i pösning och 
sönderdelades. Först kom ett spår af fuktighet, 
sedan en färglös olja, så ett rödt, icke kristalli- 
niskt ShOlern och slutligen en omen olja, som 
syntes innehålla en portion rödt sublimal upp- 
löst. I retorten återstod ett poröst kol, som med 
lätthet kunde förbrännas 1 öppen luft, hvarefter 
intet spår af aska återstod. 
Ether och alkohol utdrogo oljan ur det rö- 
da sublimatet, utan att lösa de Det var olös- 
ligt äfven i saltsyra och i vatten. Vid försök att 
