| 
Vg 
å nyo förflygtiga det, kolades det och förstör- 
des. Med lalihydrat blef det ej försökt. 
Bladgrönt är olösligt 1 vatten, äfven ko- 
kande, och ger vattnet intet spår af färg, om 
båda äro rena. Det löses deremot af alkohol, ät- 
ven af en något utspädd, och alkohol löser mer 
deraf än något annat menstruum, ehuru äfven 
alkohol upptager det i ringa qvantitet. Om det 
1 ännu våt form behandlas med alkohol, så lö- 
ses det genast med gräsgrön färg, och denna 
lösning visar sig icke röd i genomseende vid 
eldsljus. Har det förut blifvit torkadt, så löses 
det långsamt och färgen drager 1 blått, en om- 
ständighet som utvisar en börjad öfvergång till 
en annan modifikation. Under afdunstningen för- 
svinner det blå och färgen blir renare grön, men 
icke mera så skön, som då bladgrönt före tork- 
ningen upplöses. Återstoden är icke en samman- 
nande, glansig fernissa, utan ett mörkgrönt, 
jordformigt öfverdrag. Lösningen i alkobol fälles 
af vatten. Man har uppgifvit motsatsen. Detta 
misstag härrör deraf, att en temmeligen starkt grön 
lösning kan hålla ganska litet bladgrönt upplöst 
och fällningen synes då icke genast, men efter 
ett par eller tre dagar finner man den i form 
af en genomskinaude sky på bottnen. Ether för- 
håller sig på lika sätt. Ännu fuktigt löses det 
med en skön smaragdgrön färg, efter torkningen 
är lösningen mera bläv än grön. Den lemnar en 
mörk, nästan svart, nära jord formig återstod, som 
efter upplösning i alkohol visar sig ännu blåak- 
tig, men blir åter under SUGEN ae fullt grön. 
sne af bladgrönt i ether koncentreras af 
tillslaget vatten, som upplager ether, och af mer 
ölen: än som behöfves will etherns fulla upp- 
lösning, återstår slutligen bladgrönt, samladt en- 
