137 
skrifning jag nu har den äran att för Kongl. 
Akademien framlägga, utan fruktan att dermed 
gå Herr NorbenskKörp i förväg, då det icke är 
kändt att han, under den längre tid sedan mine- 
ralen af honom mottog sitt namn, företagit ana- 
lys deraf. I 
Gigantoliten förekommer = kristalliserad i 
en bergart, som, att dömma af den obetydliga 
lemningen deraf. vid profvet, består af. en fin, 
mycket glimmerrik granitgneiss, uti hvilken gni- 
stor af granater framskymta. Kristallerne, som 
äro i alla riktningar med hvarandra sammanväxta, 
äro särdeles väl utbildade, och somlige hafva nä- 
ra 13 decim. tums diameter. De äro raka pris- 
mer med 12 jemnbreda, under 150? mot hvar- 
andra lutande ytor, visande således Haöv's forme 
peridodecaédre. — Enligt Breunast utgår denna 
kristallform (hans prisme regulier å 12 pans) 
från rhomboidal-typen, likasom glimmerns 6-si- 
diga prisma; och begge höra, efter hvad Rose 
visat, till det tre- och en-axiga systemet. Den 
har tvenne olika genomgångar, båda parallelt 
med kristallens basis. Den ena, uppkommen af 
mineralets finbladiga textur, upptäckes itvärbrot- 
tets glänsande yta; den andra bildar taflor, hvil- 
ka lagde på hvarandra utgöra kristallen, hvars 
sidor, något ojemna af taflornes kanter, äro icke 
ens skimrande. >< Tvärbrottet deremot har en 
glans, som står emellan den glasartade hos glim- 
mern och talkens vaxlikhet. Jag skulle vilja 
kalla den: halft metallisk. Färgen är mörkt stålgrå 
med en skiftning i brunt, såsom hos Finbo-talken 
och vissa Fahlunit-kristaller.  Repas i tvärbrot- 
tet, men ej på sidorne, till och med af nageln, 
dock icke så lätt som talken, och är ej eller så 
bestämåt fet för känseln som denne, hvars egna, 
