142 
Författares undersökningar visade sig: så litet sins 
emellan öfverensstämmande, att de ovilkorligen 
Härvid bör anmärkas, att flere bland dessa vär- 
den voro härledda från, vid olika temperaturer i at-, 
mosferen, observerade differenser i astronomiska re- 
fractionen, och kunde derföre ej utfalla särdeles till- 
förlitliga. Om man stadnar vid första termen af LA 
Prace's expression å refraction, så är, om d=zenith- 
distansen, A=barometerhöjden, t=temperaturen: 
h Tang d 
r=607,616.——.— — —-. 
o”;76 1+0,00373.t 
En osäkerhet uli dilatationscoéfficienten på +0,0001 
(d. v. s. om den vore 0,00395 eller 0,00365 i stället 
för den allmänt antagne 0,00375) kommer således, 
om I. ex. t= +20", ej för d=45” att göra uti vär- 
det af r en större ändring än F0”,:1, och för d=70? 
ej mer än Fo0o”,31. Med den precision, som man i 
instrumentelt hänseende kunde, vid medium och äf- 
ven vid slutet af förlidet sekel; uppnå, var det ej 
möjligt, att svara för 4, 5 ja 10 gånger dessa små 
båg värden, och differenserne uti de ofvan anförde 
värdena, som blifvit deducerade från astronomiska 
refractionen, äro således härigenom mycket lätt för- 
klarade. 
De öfriga resultlaterne, med undantag af Deruc's, 
som härleddes från barometerhöjdmätningar vid oli- 
ka temperaturer, äro erhållne genom direkt -anställ- 
da försök öfver luftutvidgningen. Sådane äro Roy's, 
LAMBERT'S, ScnMIiDT's, MaveRr's d. y., och Luz's. 
I afseende å Royr's resultat anmärker YounG (Course 
of Lectures on Natural Philosophy, Vol, II. pag. 393) 
att ”moisture was admitted” , och orsaken är alltså 
gifven, hvarföre värdet å dilatationen utföll alldeles 
för stort. 
LaAmpBeERT's experimenter blefvo gjorda medelst en' 
slags manometer, der läften var instängd uti en kula, 
från hvilken gick ett rör, först vertikalt nedåt, men 
sedermera ' böjdt vertikalt uppåt. Qvicksilfver fyllde 
ett stycke af röret jemte en del af kulan, hvars öf- 
riga del upptogs af luften. Vid temperalurens sti- 
gande upprässades qvicksilfret uti röret, 'och höjd-; 
