145 
densamma, i fall den verkligen äger rum, hade 
bort blifva bemärkt långt före detta vid reduktion 
till en: gemensam "temperatur utaf en mängd vid 
olika temperaturer anställda observationer; men 
förhållandet är, att de fleste af dessa anställas vid 
så litet från hvarandra skiljaktiga temperaturer, 
alt reduktionsskillnaden, som uppkommer, om man 
använder a=0,375 eller a=0,365, blifver så obe- 
tydlig, att den sammanfaller med de för öfrigt 
oundvikliga  observationsfelen. Först vid högre 
temperaturdifferenser , såsom de af 50, 100? och 
derutöfver, blifver inflytandet af skillnaden på- 
tagligen märkbart. Det var också vid försöket, 
att bestämma högre temperaturer, nemligen de 
lättflytande - metallernes smältningstemperaturer, 
som jag fick anledning, att misstänka dilatationen 
0,375 såsom ej varande fullt noggran. Jag sökte 
nemligen bestämma dessa temperaturer 1 grader, 
dels å qvicksilfvertermometern, dels å luftter- 
mometern, men fann, vid beräkningen af det här- 
vid begagnade glasets dilatation, att denne vid de 
högre temperaturerne, när dessa uppskattades ef- 
ter luftdilatationen 0,375,: erhölle värden, som ej 
voro sannolika. Den metod, som jag dervid 
nyttjade, var lika enkel som pålitlig, och hvilade 
ytterst på oföränderligheten af en metalls smält- 
nings- eller stelnings-temperatur. 
Innan jag likväl anför det sätt, hvarpå jag 
anställt mina försök öfver luftutvidgningen, må 
det tillåtas mig, att i korthet omnämna DALTON's 
och Gay-Lussac's förfarande, och dervid bifoga 
några anmärkningar, som ej torde sakna allt in- 
| tresse i afseende på denna vigtiga fråga. 
DALTON använde vid sina försök ett barome- 
 terrör, som var indeldt uti lika volumsdelar. Det- 
ta rör torkades på det sätt, att den öppna ändan 
K.V. Acad. Handl. 1837. 10 
