153 
Den fråga, som här genast framställer sig, 
är huruvida luften på nu anförda sätt verkligen 
kunde blifva fullkomligt torr? — Att intet vatten 
i liqvid form kunde härefter finnas uti ballongen 
är tydligt; men det är å andra sidan deremot 
också lika klart, att all den fuktighet, som den 
med pusten inprässade luften innehöll, nödvän- 
digt måste medfölja denna inuti ballongen. Det är 
väl sant, att, då denne var upphettad, ej all den 
vattenånga, som medfördes af luften, kunde qvar- 
stadna i ballongen; men, om man äfven antager, 
att denne varit 1002 varm, och att både luft och 
vattenånga blifvit upphettade till 100, så måste 
ovilkorligen, om man antager Gavy-Lussac's dila- 
tationscoéfficient, 123? eller ungefär 3 af den in- 
blåsta vattenångan qvarblifva.  Utaf sjelfva :be- 
skrifningen å försöken upplyses emedlertid (I. 'e. 
pag. 159), att, då ballongen stod uti vattenbadet, 
som successift uppvärmdes, kranen uppvreds och 
tillvreds i början under hvarje experiment flere 
gånger, för att småningom under uppvärmningen 
utsläppa luften, men lerönader, då vattnet hunnit 
blifva 40? varmt, sedermera förtsent öppen, tills 
vattnet kokade.  Härutaf följer tydligen, att luf- 
ten i ballongen vid början af hvarje försök varit 
åtminstone kallare än 40?, att den således inne- 
hållit vida mer än 3 utaf vattenångan i rummet. 
Detta skulle dock ej inverkat det minsta på re- 
sultatet, om Gay-Lussac blott verkställt afkyl- 
ningen : till en värmegrad, lika stor eller större 
än den, vid hvilken den instängda ångan bör- 
jade att kondenseras; men då nu i sjelfva ver- 
ket han afkylde ballongen ända till 09, blef på- 
 tagligen en del af ångan redueerad till liqvi- 
| dum, och alltså elasticiteten inuti ballongen mera 
förminskad, än den skulle, om luften varit full- 
