154 
komligt torr; blifvit vill följe saf- blotta afkylnin- 
gen. Volumen ' vid 0? blef härigenom för liten 
relativt till volumen vid 1002, och således dilata- 
tionen befunnen för stor. 
Följande enkla beräkning visar, huru beskaf- 
fadt fuktighetstillstånd man bebhöfver förutsätta hos 
luften vid Gay-Lussac's experiment, i fall luften 
i ballongen varit, innan kranen igenvreds, afkyld 
vill rummels temperatur, för att förklara skillna- 
den mellan 0,375 och 0,365. 
Om temperaturen i rummet varit =+15?,0, 
och man antager, att luften verkligen utvidgar sig 
om blott 0,365 från 0? till 1002, så blifver, om, 
sedan luften antagit det kokande vattnets tempe- 
ralur, atmosferens pression var =70""4,0, elastici- 
teten hos den instängda luften vid 09, när dila- 
talionen apparent utföll=0,375, följaktligen: 
76,000 
SE DIGG vag 
1.375 4 
Men, om vi förutsätta, att luften innehöll 
fuktighet, så var denna elasticitet 55””,273 = sum- 
man af luftens och vattengasens vid 07, och så- 
ledes, då denne 'seduares spänstighet vid! 0? är 
=0",506, luftens=55”",273—0"",506=54"",767. 
Upphettad till 100? bekommer, under antagande 
af dilatationen 0,365, denna luft en: elasticitet— 
54,767.1,365=74"",757 och fyllnaden i 76””,000 
eller 177,243 skulle alltså hafva förorsakats af 
vattenånga. Vid + 15?,o måste dennes spänstig- 
het hafva varit: 
1+0,00365.19 
1300 
byilket, då maximum af elasticilet för + 152 är 
EST fr AST =0"",960. 
