160 
gen ännu fått fortfara omkring 10 minuter, rör- 
spetsen tillblåstes, och barometerhöjden i samma 
ögonblick annoterades. ; 
Kulan blef nu vägd, hvarvid, likasom vid 
alla vägningar, då vigten ej betydligt 'öfversteg 
200 grammer, jag betjenade mig utaf en af Hr 
Löjtnant Mekanikus LitTmAnN åt mig förfärdigad 
våg, "på hvilken vigten kan med nästan full sä- 
kerhet bestämmas ända till 5 milligramm. 
Kulans rör träddes nu genom botten på me- 
tallskålen abc (Fig. 2), fastskrufvades i armen CD 
å ställningen ZB och nedsänktes uti qvicksilfver- 
vannan EFAHG, hvarefter spetsen afbröts. På det 
att den vederbörliga qvantiteten qvicksilfver måtte 
upprässas 1: kulan, lemnades apparaten ostörd i 
flere timmar, vanligtvis under hela natten, ebu- 
ruväl jag öfvertygade mig, att äfven vid rören 
med den finaste kalibern, ej mer än högst I tim- 
me erfordrades för uppstigandet af allt qvicksilf- 
ver, som kunde inkomma. Snö lades sedermera 
på metallskålen abc, och kulan omgafs dermed 
på alla sidor, och i den mån snön undansmiälte, 
hvarvid vattnet afflöt genom röret ef, lades ny i 
dess ställe. Under åtminstone tvenne timmar blef 
härigenom luften i kulan bibehållen vid 09. Då 
jag alltså var förvissad, att allt qvicksilfver, som 
vid 0? kunde inprässas i kulan, också verkligen 
blifvit det, tilltäppte jag den fina rörspetsen me- 
delst en uti en liten jernslef hopsmäldt  bland- 
ning af vax och terpentin, och observerade genast 
barometerhöjden. Snön borttogs nu varsamt, och 
mätningen af höjdskillnaden mellan qvicksilfret i 
vannan och i kulan företogs. Härtill använde jag 
en mätningsapparat KRML, som jag lät förfärdi- 
ga hos Instrumentmakaren Backman i Upsala, och 
som i det hela beror på samma princip, som höj- 
dens 
