102 
På föregående sitt hafva de tlesta försöken 
blifvit anställda. I början gjorde jag dock trenne 
försök — 1 det följande betecknade med (4) —, 
hvarvid luften ej afkyldes till vo”, utan endast till 
rummets temperatur. Detta skedde derigenom, 
att röret mn (Fig. 3) fördes igenom en noga plan- 
slipad kopparskifva EF, på hvilken ställdes en å 
båda ändarne öppen, och å den undra kanten äf- 
ven noga planslipad glascylinder ADCB, som, 
efter litet mellanlagdt smält kautschuck, slöt fullt 
vattentält till skifvan. Spetsen af röret nedsattes, 
såsom vid de andra experimenterne, 1 qvicksilf- 
vervannan, och vatten af samma lemperatur, som 
rummets, inhälldes uti cylindern, för att medde- 
la åt luften i kulan en någorlunda säker tempe- 
ratur, som, 1 anseende till vattenqvantitetens mängd, 
ej borde annat än långsamt ändra sig. Denna 
temperatur annoterades såsom varande densamma, 
som den inneslutne luftens. 
Vid de med (C) betecknade experimenterne 
begagnades stora cylindrar, inrymmande omkring 
1200 grammer qvicksilfver, och luften torkades i 
dessa medelst luftpumpen, mellan hvilken och cy- 
lindern var anbragt ett vidt rör, innehållande 
chlorcalcium. För luftens upphettning till vatt- 
nets kokningstemperatur använde jag en särskilt 
aflång kokapparat med dubbla väggar ofvantill, 
mellan hvilka vattenångan utgick, och deruti cy- 
lindern kunde inläggas horisontelt, samt på alla 
sidor omgifvas af vattenånga. Vid luftens afkyl- 
ning till o? var en tillställning dessutom gjord, 
för att hindra den snö, som omgaf den höga cy- 
lindern, att trycka på metallskålen abc (Fig. 2), 
nemligen så, alt öfver denne, men helt nära in- 
till, sattes en vidare, vid botten genomskuren, me- 
tallskål, hvilande på trenne, af ställningen ACB 
