249 
ler knappens hinna reguliert söndersprängas, ty 
då antheran blifvit mogen, så är den nästan gelati- 
nös, hvarföre den af tillfälliga rörelser i vattnet 
söndeérklämmes innan strängen hunnit utväxa; utan 
det har varit på exemplar, förvarade i luften, 
men så att de icke fått vissna, som strängen fått 
den nämnda längden. Äfven Jussrev har sett stån- 
daren hafva lång sträng. — Pollen-massorna bestå 
; af mycket fina korn, äö hvilka en del, sedan man 
| utrört dem med vatten, simma fria omkring; men 
en annan del är hopklibbad till små klimpar af 
åtskillig form. ' 
; Hos Hon-Växten är kalken , med föga afvi- 
kelse, densamma. Då blomman är ung, så är kal- 
ken nästan cylindrisk, men varierar något till 
formen. Den är vanligen tre- eller fyrflikig, men 
äfven någon gång tvåflikig, och dess flikar äro 
än vidöppna, än upprätta. Stundom är den of- 
vanföre germen litet hbopdragen, men äfven ofta 
jämn. Germen, som silter här likasom den un- 
ga antheran i han-blomman, är nästan klotrundt, 
men något hoptryckt och tilltager efter befr ukt- 
ningen hastigt i storlek, hvarvid den växer mera 
på Javsden: än tjockleken. Blomkalken omgifver 
ären noga. Den del af kalken, som sitter om- 
"kring frukt-ämnet, är tunn och rödsprängd., men 
ofvanföre dess topp är den färglös och köttig, så 
alt öppningen nästan är täppt. Då blomman hål- 
les emot dagen, så synes dock, att den lämnar en 
liten kanal öppen, ehuru den är svår att märka 
vid afskärning. Blomkalkens flikar äro något sma- 
lare och längre än på han-blomman, ås i kan- 
ten försedda med små glandellika tänder, hvar- 
före kalkens öfra del mycket liknar en pistill med 
'stift och märken. Alt den äfven fungerar såsom 
sådan, är sannolikt, och det är blott ett nytt 
