265 
Homburg och af Pharmaceutiska Sällskapet i Pe- 
tersburg. 
Han lefde ogift och hädankallades d. 20 Maj 
1837 nära 84 år gammal. 
Professor JoHAn Arzeniws var af medelmålltig 
kroppsstorlek, af en ombytlig hälsa, som dock 
genom en ylterst regelbunden lefnad kunde med 
smärre afbrott underhållas. Han var en man af 
mycken originalitet, af ett lifligt och angenämt 
umgänge, som gnistrade af peppradt skämt. Med 
mycken allmän lärdom förenade han djupa in- 
sigler i sin vetenskap, der hans omdöme var 
skarpt, klart och grundligt. Han hade kunnat 
illustrera sitt namn i kemiens annaler, men der- 
till saknade han hogen för anställande af rön, 
och äggades icke af önskan att blifva bemärkt. 
I sednare fallet var hans lynne just motsatsen 
deraf, så att, då han på sitt förträffliga arbete 
om Myrsyran tecknat sig JOHAn ÅFZzEnius AR- 
vidson, och detta, med anledning deraf, bland 
utländska lärda citerades såsom ett gemensamt 
arbete af ArVvivson och Örn, hvilken sistnämde 
varit hans respondent, så fann han ett nöje i 
att se sin upptäckt sprida sig under lånta namn. 
Samlingen af hans efterlemnade vetenskapliga 
handskrifter förvaras, jemte Bergmans, af Uni- 
versitets-Bibliotheket. 
I sina föreläsningar var Professor AFzELus 
klar och lättfattlig, men hans röst var svag, 
tolde ej att ansträngas, och hans uttal var lång- 
samt, så alt hvad han föredrog kunde nästan 
ordagrannt upptecknas. Eleven, som tog denna 
möda, hade dermed vunnit den för sin tid 
bästa lärbok. 
Professor ArFzenius var en stor älskare af 
trädgårdsskötseln. Han sysselsatte sig dermed 
