€ontraction af strålen; ty vid mätningen af den- i 

 nes mindsta section , fant han dess diameter ! 

 förhålla sig till öppningens som 21 : ^5 och sk-] 



leds areorne ungefär som i : \/2. \ 



Sedan Newton alltså hade ådagalagt nöd- 1 

 vändigheten , att i stället för sjelfva öppningens 1 

 area vid beräkningen af den utrinnande vatten- i 

 mängden nyttja strålens mindsta sections, haf- ^ 

 va i sednare tider talrika fÖrsÖk hlifvit anställ- \ 

 de till utrönande huru denne sednare till sin! 

 storlek varierar under olika presshögder ocli 

 olika öppningar, för att härmedelst erhålla åt-! 

 minstone tillförlitliga empiriska reglor, hvaraf.j 

 man med säkerhet kunde uti hydrauliska archi-^ 

 tectureii betjena sig, så länge en theorie ännu i 

 ej vore gifven, som, förklarande sjelfva contrac-; 

 tionsphenomenet , härledde a priori de för prac-ii 

 tiken erforderliga requisitn. Sådane äro de af! 

 PoLENi, Dan. Bernouli.i , Michellotti den äl-^ 

 dre och yngre, Bossut, Börda, Vekturi, Ey- i 

 TELWEiN, m. fl. gjorde försök; och de här i Sve- ; 

 rige på Bruks-Societetens bekostnad vid Fahlui 

 Grufva af Lagerhjelm, Forseli.es och Kallste- ! 

 Nius anställde hafva äfven till en del omfattat! 

 detta ämne. i 



Men de häraf erhållne resultat, ehuru lig-' 

 gande inom tillräckligt vidsträckta gränsor för i 

 att kunna användas fÖr de fleste practiska be- ; 

 hof, äro dock ännu blotta erfarenhetssatser, pä! 

 hvars allmänna giltighet man kunde hysa tvif- i 

 velsmål, om man ville utsträcka dem utÖfver ä 

 de punkter , inom hvilka de äro tagne. Ett ^ 

 bevis på möjligheten af de vid contraction ob- i 

 serverade phasnomener, härledt ur Mechanikens , 

 allmänt gällande principer är, mig vetterligen, ^ 

 ännu ej uppgifvit — flere !Hydrodynamici, hvari- j 



