Lland Bernoulli, Bossut, m* fl., tyckas tvärtom 

 tviflat, att de kunde theoretice bevisas — och 

 som, efter mångfalldiga förgäfves gjorda bemö- 

 danden, jag slutligen lyckligtvis fant ett medel 

 att uttrycka jämnvigten mellan de vid contrac- 

 tion verkande krafter , samt de härur härflytan- 

 de slutresultaten pä ett noggrant sätt med er- 

 farenheten öfverensstärama, vågar jag taga mig 

 friheten underställa Kongl. Vetenskaps Acade- 

 miens öfverseende granskning, hvad jag härom 

 utarbetat. 



I. AfDELiNINGEN, 



innehållande undersökning om, vattenstrålens sam" 



Tnandragning då Öppningen är horizontell och 



dess kanter tunna. 



Under de nyss omnämde Försöken fant 

 man snart, att, vid oförändrad storlek af press- 

 hÖjden och Öppningen , contractionen ej blott 

 förminskades om öppningens kanter voro tjocka 

 utan äfven alldeles försvann, då ansatsrör af 

 en viss längd nyttjades , och att således de för- 

 sök, der dessa omständigheter é^ÅQ rum, må- 

 ste skiljas ifrån dem, der kanterne äro ytterst 

 tunna. Vid Öppningar af denna sednare egen- 

 skap, hvilka vi nu här skola betrakta, feck man 

 af observationerne dessa märkvärdiga resultat: 



i) Att förhållandet mellan öppningens och 

 mindsta sections areor, vore i det närmaste con- 

 stant och oberoende af den djuplek, hvartill 

 öppningens plan vore under vattnets niveau i 

 basinen. 



2) Att detta förhållande, då medium ta- 

 ges af alla de bättre försöken, hvars noggran- 

 het man ej kan misstänka, vore som i: 0,6073. 



3) Att afståndet, hvartill mindsta section 



