39 



skap om naturens lagar tjockes hafva försvun- 

 nit; de upskräma inblil ningen , spänna nyfi- 

 kenheten och reta till j^tterligare forskningar. 

 Sådan är äfven anledningen till närvaran- 

 de korrta uppsats. Öfverste Lefrén vid Kongl. 

 Ingenieur-Corpsen hade af en lycklig händelse 

 faJlit på den ide'en, att hopmultiplicera 5^0 , 

 portarnes antal i Walhail, med 800 b'), som 

 utmärker mängden af Einheriar, hvilka ur hvar- 

 je port kunde i bredd uttåga, och producten 

 Llef 432000; — åter det förunderliga talet från 

 Indernes verlds-åldrar. — Denna synbara ge- 

 menskap mellan våra gamla Göthiska och de 

 Indiska fornsagorna förtjente ostridigt, att noga 

 prof vas, ty, om den ej tillhör en blott slump, 

 så bevisar den, att våra Stamfäder sökt derige- 

 110m öfverlemna till sina efterkommande någon 

 kunskap, hvilken vi likväl ej förstått, då vi 

 förlorat konsten att framleta den ur num- 

 ror, hvilka de, troligen ej utan orsak, valt till 

 dess stumma bevarare; och jag företog mig derföre 

 att söka återgifva åt numer-talet 4^2000 dess 

 rätta bemärkelse — en ända hittills förgäfves ef- 

 terspanad ledstjerna i det mörker, som hvilar 

 öfver menniskoslägtets äldsta häfder. 



^) Femhundrade dörrar 

 och än fyratio , 

 tror jag i Walhail vara. 

 Åttahundrade Einheriar 

 ^ kunna gä ur hvar i bredd , 



när de skola slåss mot Ulfven. 

 Det bör anmärkas, att här menas den olyckliga 

 striden emot Fenris-UIfven vid verldens ände, dä Oden 

 rider i spetsen för sina härklädda Einheriar, hvilkas an- 

 tal, 432000, tyckes just dä, eller vid Caliougams slut, 

 vara fullkonmadt. Se Ed da , öjversatt fråti Danskan 

 efter Wyerup, p. 54, 90. 



