gång i tunnaste l^ant genomskinande. För blås-^ 

 rör smälter ensam trögare än föregående till 

 smutsgrÖn perla; och med phosphorsalt älVen svår- 

 löstare med lemning af kiselskelett. 



Analj^sen gaf: 



p. c. 

 Kiseljord . . 51,79 halla syre 26, O 5 



Lerjord . . 6,71 — — 3, i3 .1= 3,i3 



Jernoxidul . 12,87 — — ^'9^1 



Kalkjord . . 17,51 — — 4» Q2!-.2nr22,02 



itlkjord . . 8, 17 — — 3, I ej 

 Smitta af Mangan 



97' ö5 

 (T) Beskickningen 65 Centner After. 



5o — Ställsten. 

 Ingen Slaggtillsats. 



Slaggen syntes" vid denna beskickning upp- 

 tagit sitt maximum afkiselhalt, då uti dess mas- 

 sa här och der, dock sparsamt, suto osmälte 

 qvartzkoin; hvilka då temperaturen vid denna 

 process gerna är så hög som möjligt, och utan 

 tvifvel nog hög att smälta äfven trisilicater, sy- 

 nas bevisa, att kiselqvantiteten varit mer än till- 

 räcklig till bisilicaters formerande, men otill- 

 räcklig, att med någon af de i slaggen befintli- 

 ge baserne bilda trisilicater: ett förhållande, 

 som ytterligare och direct besannar den bestämda 

 proportion som äger rum vid oorganiska ämnens 

 föreningar sins emellan; och visar att äfven de 

 starkast verkande med mensklig konst åstadkom- 

 ne krafter ej förmå rubba den naturlag, som 

 äfven här uppenbarar sig lika omisskännelig, 

 som hos mineralrikets nativa alster, i mathema- 

 tiskt reguliera former. 



Slaggens utseende för Öfrigt och förhållan- 

 de för biåsröret i det närmaste lika med slaggen e). 



