8i 



malmfÖraiicle hergarteii är dels kalk, dels en 

 inlim förening mellan Glimmer och Qvarts. Då 

 nicilnien följer denna bergart får den på stället 

 namn af svartmalm. Man har vid Sulusmält- 

 ningen länge anmärkt, att en heskickning af 

 svartmalni jemte den kalkförande beredde bästa 

 smältning; och att ingendera ensam kunde med 

 så stor förmän tillgodogöras. Likväl har man 

 ännu ej kunnat förekomma den betydliga bild- 

 ningen af så kallade Nasar eller bottenmassor, 

 hvilka stundom vid smältningens slut väga 3o 

 till 4o S2f. De bestå hufvudsakligen af jern in- 

 timt blandadt med kopparhaitig skärsten och 

 ^lagg. 



Den slagg, som bildas vid sulusmältningen, 

 liknar till sitt yttre ganska nära obsidianlavan. 

 Den har i sin massa stundom sittande små skär- 

 -stenskulor, hvilket dock synes vara mera spar- 

 samt. Den gaf vid analys: 



Kiseljord ' 56, 5 1 häller syre 28,42 



Lerjord 9>4^ - - 4»4o] 



Jernoxidul 6, 21 - - ^'^^i = 21 Si 



Kalkjord 20, o5 - - 5,631*" ;» 4- 



Talkjord 6,40 - - 2,48) 



98,59 



Då man med säkerhet vet att Tunabergs 

 kopparkiser sällan eller aldrig äro fria frän mer 

 och mindre inblandning af koboltmalmer; bor- 

 de man förmoda att Slaggen skulle innehålla 

 äfven kobolt ; men då Analysen icke ens gaf 

 spår härtill, är det sannolikt, att kobolten en- 

 vist följer kopparen, såväl vid Sulusmältningen 

 som vid Råkopparsmältningen. 



K. v. A. Handl. 1822, St. I. Ö 



