84 



ratorium, der jag hade ett gynnsamt lillfiiUe in- 

 hämta den tjenligaste analj^tiska methoden. 



Till Analysen N:o i hafVa bilfvit använde 

 rediga kristaller af en utmärkt vacker stulf, 

 träffad, jämte någre andra, på 1780-talet i den 

 såkallade Gamla Grufvan af Herr Berghauptman 

 PiHL, då varande Geschworner vid Bergverket. 

 Till N:o 2, egentligen ämnad att blifva en cor- 

 rections-analys på N:o i, användes kristaller af 

 en Stuff tillhörande Herr Berzelh mineral- 

 samling. Denna Stuff hörde till ett sednare 

 fynd som Herr Bergmästaren Billow gjort i sam- 

 ma trakt af Grufvan på 1800-talet. Det var 

 ingen anledning att förmoda så betydlig skillnad i 

 sammansättning, som analysen sedan gaf, hos 

 ett, till utseende, blåsrörsförhållande och figur, 

 alldeles lika och frän en och samma giufva 

 taget mineral. 



\Analys. 



Vid N:o i sönderdelades det slammade , 

 stenpulvret genom trenne dygns kokning med 

 concentrerad Saltsyra, då kisel jorden återstod i 

 gelatinösa klumpar. Nro 2 åter decomponerades 

 genom bränning i platinadegel med kolsjn-adt 

 kali. För öfrigt behandlades båda lika och på 

 följande sätt: 



Den sura vätskan efter kiseljordens afskilj- 

 ning fälldesmed caustik ammoniak i ringa Öfver- 

 skott. Fällningen upptogs efter några timmar 

 på filtrum, tvättades med kok varmt vatten; den 

 behandlades sedan i kokning med kaustikt kali 

 en full timma. Den alkaliska lerlösningen öf- 

 vermättades med saltsyra och leran utfälldes 

 med kolsyrad ammoniak, tvättades och glödga- 

 des. Jernoxiden , som luten lemnat olöst, löstes 

 i saltsyra. Lösningen värmdes till kokning med 



