Lösningen i saltsyra fälldes med causlrk 

 ammoniak med vanlig försigtigliet, tiii liörekom- 

 raande af lerjordens återupplösning, hvareffer 

 den synbart jernhaltiga fällningen togs på filtrum 

 och tvättades väl med kokhett vatten. Den upp- 

 löstes åter i saltsyra och försattes med caustikt 

 kali i öfverskott, Inaraf den i Lörjan uppkom- 

 na fällningen åter försvann, med lemning af 

 jernoxid, som glödgad vägde 0.06- gr. Vid 

 återupplösning i saksyra fanns den innehålla 

 o. 00" ,^T. kiseljord (Z*}, livadan för jernoxidea 

 återstår 0.06 gr. (c^. 



Ur kali-vätskan af^kiljdes med saltsyra och 

 kolsyrad ammoniak lerjord, hvars vigt efter 

 glödgning utgjorde o.S^i. Äfven denna qvar- 

 lemnade vid upplösning i svafvelsjra 0.007 S^' 

 kiseijord QcT). Lerjordens rätta qvantitet blir 

 således o.3i4 CO* 



Utur liqvidum, som fälldes med caustik am- 

 moniak och nu gjordes fullt neutralt med några 

 droppar saltsyra, afskiijdes med oxals3'rad am- 

 moniak oxalsvrad kalkjord. Den tvättades väl 

 med varmt vatten, glödgades, blandades med 

 litet upplöst kolsyrad ammoniak cmjIi upphetta- 

 des lindrigt till den- öfverflödjga ammoniakens 

 förjagning. På sådant sätt erhölls 0.920 gr. 

 kolsyrad kalk, svaraJide emot 0.5 18 gr. ren kalk- 

 jord (/)• 



Den från kalkjord befriade vätskan blanda- 

 des med en tillräckelig portlon basiskt kolsy- 

 radt kali och afröktes till torrhet. Torra massan 

 upplöst i vatten lemnade olöst ett ämne som. 

 giÖdgadt vägde 0.006 gr. och hvilket vid pröf- 

 ning förhöll sig likt Manganosid smittad af 

 Taikjord (^g). 



