96 



som efter törrkning hlef grAaktig. Den upp- 

 löstes åter i utspädd svaiVelsyra ocli la] Ides 

 med caustik ammoniak, hvarefter fällningen \äi 

 aftvättad digererades med kall spiritus concei:- 

 tratus så länge något upplöstes. Lösningen hade 

 en skön röd färg, och efter någon afdunstning 

 uppkom deruti kristalliniska anskjutningar. Un- 

 dersökt vid denna conceutrations-grad med ett 

 rådnadt lackmuspapper, lemnades derpå en svag 

 grönaktig fläck, men jag vågar icke Lestämdt 

 afgöra om detta härrörde af en verklig alkalisk 

 reaction, eller om det blott var en tingering af 

 den starkt färgade lösningen. Efter fullkomlig 

 afdunstning återstod en rödbrun kristalliserad, 

 massa, som för mikroskopet visade sig vara sam- 

 mansatt af fina 4-sidiga prismer, och det syn- 

 tes tydligt att färgen icke tillhörde kristallerna 

 som i och för sig sjelfve voro klara och genom- 

 skinliga. Då detta residuum behandlades med 

 kallt vatten, upplöstes något deraf ehuru ganska 

 trögt, och gaf en rödfärgad lösning, som på det 

 rodnade lackmus-papperet tycktes visa en, ehu- 

 ru ytterst svag, alkalisk reaction. Lösningen 

 i vatten hade en bitter smak och afdunstad åter- 

 stod samma prisraatiska kristaller som förut , 

 blandade med det färgade växt-extraktet. Det 

 som icke hade lÖst sig i vatten var äfven lika 

 starkt färgadt som förut. — Detta ämne smälte 

 ganska lätt i värme och flöt som olja ; brändt 

 i kolf, gaf det ifrån sig en tjock hvit rök 

 med en högst vidrig lukt, likt brända animali- 

 ska delar och qvarlemnade ett poröst glänsande 

 kol, som för blåsrÖret helt och hållet förbrän- 

 des utan återstod. Uti en med mycket vatten 

 utspädd svafvelsyra tycktes det v^ra föga lösli- 



gare 



