'j8 



kristallinisk anskjutning. Den sura lösningen 

 långsamt afdunstad, lemnade ett hvitt salt, af 

 samma prismatiska form som det upplösta äm- 

 net och som lagdt på tungan, hade en skarp 

 sur smak af svatVelsyra. Då detta salt ÖiVer- 

 göts med en större portion vatten, gick lösnin- 

 gen mycket trögt, och skedde icke fullkomligt 

 utan titlhjelp af värme; men med mindre vat- 

 ten skedde lösningen något lättare, hvilket tyc-* 

 kes hevisa att dess löslighet herodde af den vid- 

 hängande syrans mer eller mindre concentre* 

 ring. I gran af saltet utrörde jag med vatten 

 och intog: det hade en högst vidrig hitter smak 

 och qvarlemnade på tungan en känsla af brän- 

 nings men visade icke den minsta döf vande ver- 

 kan. Dessa kristaller, lika som de förutnämde, 

 b vilka voro förorenade af extraktiv ämne, kunde 

 således icke vara annat än morphiura. Att det- 

 ta skulle vara af alkalisk natur och utgöra det 

 verksamma af opium tyckes försöken icke be- 

 kräfta» 



J?) Den med caustik ammoniak utfällda 

 opii- lösningen lemnades att långsamt afdunsta 

 till ammoniakens förflygtigande , hvarefter den 

 försattes med en lösning af ättiksyrad blyoxid. 

 Härigenom uppkom en ömnig grågul fällning, 

 som efter noga aftvättning pröfvades för blåsrö- 

 ret, då den lätt reducerades till ett fullkomligt 

 rent blykorn, och innehöll således ingen phos- 

 phorsyra eller svafvelsyra. Fällningen utrörd 

 med vatten sönderdelades med svafvelbunden 

 vätgas och den derigenom erhållna sura lösnin- 

 gen, afskilld från det svafvelbundna blyet, af- 

 dunstades vid sagta värme. Residuum bestod af 

 en brun kristalliserad massa, hvaruti syntes fina 

 glänsande prismatiska nålar, tillika med bladi- 



