io3 



stades till torrhet. Det var ett mörkbrunt ämne, 

 som icke kunde fås fullkomligt fast, kändes olj- 

 aktigt mellan fingren, hade ingen märkbar lukt, 

 men en svag, något sträf, resinös smak. Af 

 vatten löstes det icke, men i sprit, äfven af 

 o,go eg. v., var det lättlöst, och gaf en starkt fär- 

 gad tiiicLur, som hade en något aromatisk icke 

 obehaglig smak. Upphettadt smälte det, kunde 

 icke antändas förrän det var nära att kolas, och 

 gaf då ifrån sig en vidrig frän lukt *'). 



I^^ Det som ännu återstod af opium efter 

 digestion med sprit var en svartbrun massa, som 

 kunde söndergnuggas mellan fingren. I värme 

 pöste det starkt och smälte, kunde lätt antän- 

 das; förbrann då med en stilla gul låga, och 

 qvarlemnade ett poröst kol. Det hade hvarken 

 lukt eller smak , och tuggadt mellan tändren kän- 

 des det segt och elastiskt, som kautschuk. Det 

 upplöstes hvarken af kall eller kokande Alkohol ; 

 men af aetheroleum terebinthinae upptogs det 

 mesta, och gaf en tjock flytande, ogenomskin- 

 lig lösning, som till färgen liknade en stark upp- 

 lösning af lim. Afdunstad till den grad att den 

 föga luktade af terpentin, återstod en grågul 

 limaktig substans, som tagen mellan fingrarna 

 klibbade, och lät draga sig i trådar. I behand- 



*) Jag är villrådig, till hvillet slag af %'egetab)liska 

 beståndsdelar detta ämne egenteligen bör hänföras. 

 Efter en nogare undersökning, har jag funnit det 

 hafva mesta likheten med det så kallade resinösa 

 färgämnet, (se Gmelins Handbuch der theoret. Chc- 

 mie B. 3. p. iSSg.), men som jag tror, att man för 

 det närvarande icke är berättigad att antaga ett eget 

 färgande ämne i växterna, anser jag den äldre be- 

 nämningen af resinöst extractivämne mera passan- 

 de iör den ifrågavarande substansen. 



