io5 



skan att långsamt afdunsta, och för att desto 

 bättre afdrifva den ättiksjrade ammoniaken, 

 och den genom dess sönderdehiing friblefna 

 ättiksyran, skedde afdunstoingen i mindre por- 

 tioner i vida kärl till torrhet. Det på detta sätt 

 erhållna extractet löstes åter i vatten, då ett 

 gråbrunt ämne blef olöst, hvilket afskilldes och 

 befanns vara ett orent morphium. Lösningen 

 som reagerade något för syra , försattes med nå- 

 gra droppar caustik ammoniak, då ännu ytter- 

 ligare en fällning af morphium uppkom, hvilken 

 afsilades. Vätskan som hade Öfverskott på am- 

 moniak, neutraliserades mycket noga med de- 

 stillerad ättika, hvarefter en del deraf försattes 

 med en lösning af ättiksyrad blyoxid ; som der- 

 uti icke orsakade någon fällning; all mecon- 

 syra var således utfälld. Det återstående af vät- 

 skan utdunstades äter till extract, hvilket, be- 

 handladt med alhohol, lemnade ett ganska rent 

 svafvelsyradt kali olöst. Alkohol-lösningen lem- 

 nade efter afdunstning ett bittert extractivämne, 

 af samma egenskaper som det i i:sta Fö'rsöket 

 i C beskrifna. 



C) Den i S med caustik" ammoniak er- 

 hållna morphii-fällningen fick i luften en brun- 

 aktig färg, och för att deraf kunna erhålla ett 

 fullkomligt rent morphium, användes den af 

 Thomson ''^ föreslagna reningsmetod: Morphii 

 fällning uttvättades derfÖre väl med vatten, 

 hvarefter den afsköljdes med utspädd sprit och 

 upplöstes i destillerad ättika. Ättiklösuingen 

 som var starkt brunfärgad, digererades i ^4 

 timmar, under ofta omskakning, med bensvärta. 



*) ScHWEiGGERS Ncucs Joumal fiir Ghemie und Physik. 

 B. I. H. 4. p. 480. 



