10-7 



bruna flockor. Den sura lösningen var skönt 

 rosa -färgad , och gaf med caustik ammoniak en 

 voluminös hvit fällning, som i .luften blefbrun- 

 aktig. Fällningen upplöstes åter i destillerad 

 ättika och digererades med bensvärta, då ett rent 

 kristalliseradt morphium deraf erhölls som till 

 sina egenskaper liknade det i C^ erhållna. 



E) De ljusbruna flockorna, som icke löstes 

 af den utspädda syran, upptogos ånyo af sprit; 

 och sedan denne var afdunstad återstod ett röd- 

 brunt ämne af ett tjockare extracts stadga; det 

 var för känseln fett, hade en svag något sträf 

 smak men ingen lukt, Upphettadt smälte det, 

 och flöt som olja, antändes då lätt af låga, men 

 kunde icke sjelf underhålla sin förbränning ; un- 

 der bränningen gaf det ifrån sig en frän lukt, 

 likt brändt kött. Det löstes med lätthet af van- 

 lig sprit^ och dess lösning grumlades vid utspäd- 

 ning med vatten. Med syror och alkalier vi- 

 sade det följande förhållande : a^ Af concentre- 

 rad svafvelsyra mörknade det, och gaf en tjock 

 oljlik lösning, som vid utspädning med vatten 

 lemnade en hvit fällning, som var så lätt, att 

 den uppflöt till ytan af vätskan, och upplöste 

 sig åter till det mesta i den fria syran. Lös- 

 ningen, försatt med caustik ammoniak, grumla- 

 des väl deraf, men ingen fällning, som kunde 

 upphämtas, afsatte sig derutur. b^ I concentre- 

 rad saltsyra löstes ämnet äfven med mörkbrun 

 färg, och denna lösning kunde utspädas med 

 vatten utan att grumlas. Försatt med caustik 

 ammoniak uppkom en flockig hvit fällning, som 

 upptogs på filtrum, men kunde icke uttvättas, 

 emedan den i luften blef som en tjock muciJa- 

 go, hvilken kelt och hållit tilltäppte papperets 

 porer. Den afsköljdes derfÖre så noga som möj- 

 ligt med vatten, hvarefter den upplöstes i sprit, 



