to8 



öch lösningen lemnades att långsamt afdunsta. 

 Återstoden var ett högst ringa gråJDrunt ämne, 

 sammansatf^af fina kristallinska trådar, hvilka 

 för mikroskope tvisade sig vara 4-sidiga prismer. 

 Som jag trodde att dessa kristaller möjligtvis 

 kunde härröra af outtvättad salmiak, sa ölVer- 

 gjötos de med vatten, hvaraf de likväl icke upp- 

 löstes. Af utspädd svafvelsyra upplöstes de med 

 lätthet; lösningen var klar, och gafmed caustik 

 ammoniak en hvit fällning. I ansendc till den 

 ringa qvantiteten kunde detta ämne icke vidare 

 undersökas; men dess likhet med morphium tror 

 jag redan vara tillräckligt ådagalagd. c/) Det 

 återstående af ämnet digererades med caustik 

 ammoniak. Först efter 2:ne djgn hade ammo- 

 liiaken deraf en svag gul färg, och ämnet hade 

 svällt ut, fått en hvit färg, och sönderföll i 

 mindre stycken vid omskakning. Ammoniaken 

 grumlades icke vid utspädning med vatten; för- 

 satt med syror, förlorades den gula färgen, och 

 lösningen bief blek, h vilket förmodeligen här- 

 rörde från någon lindrig grumling. 



i^) Residojum som återstod efter opii extra- 

 ction med alkohol i i>, digererades med ut» 

 spädd saltsyra, som deraf fick en stark mörk- 

 brun färg. Lösningen väl afskilld från residuum, 

 försattes med caustik ammoniak , som deruti or- 

 sakade en mörk, nästan svartbrun fällning, hvil- 

 ken digererades med kall alkokol. Alkoholn ha- 

 de deraf icke fått någon märkbar färg, men ef- 

 ter någon afdunstning blef den brunaktig, och 

 efter Alkoholns fulla afdrifning återstod ett ore- 

 digt kristalliseradt ämne , som befanns vara mor- 

 phium. Det som icke löstes af kalla alkoholn, 

 kokades dermed, dä en färgad lösning erhölls, 

 som efter alkoholns afdrifning lemnade et^ 



