rades med varmt vatten, så länge Vattnet deraf 

 lipptog något. Lösningen som reagerade för 

 syra gaf med caustik ammoniak en ömnig hvit 

 fällning, som i luften hlef dragande i brunt* 

 Denna fällning upplöstes i utspädd svafvelsyra, 

 hvarefter den åter utfälld med ammoniak, väl 

 aftvättad och torrkad, kokades med alkohol af 

 0,82 eg. vigt. Alkohol-lösningen var rödbrun, 

 och visade alkalisk reaction på fembocks och 

 rodnadt lackmuspapper , men icke på gurkmej 

 eller rhabarberpapper. Eftei- afsvalning afsattes 

 derutur intet olösligt, och småningom afdunstad 

 intorrkade den till en hård resinös massa af en 

 glänsande rödbrun färg, som endast på ett par 

 ställen visade något tecken till kristallisation. 

 Behandladt med vatten löstes föga deraf, och 

 efter flere timmars digestion hade vattnet en 

 knapp märkbar gul färg; samt en bitter äcklig 

 öpii-lik smak. Då vattnet afdunstades, återstod 

 ett ringa extract, som tycktes likna det bittra 

 extractivämnet. Då ämnet digererades i kall 

 sprit af 0,86 e. v., upplöstes det med lätthet, 

 och endast några få hvitaktiga flockor blefvo 

 olösta. Desse, som icke kunde utgöra mera, 

 än § gran, kokades med alkohol, hvarafde med 

 lätthet upptogos, och gåfvo en svagt gulfärgad 

 solution, som icke reagerade alkaliskt, och som 

 småningom intorrkade till ett brunaktigt extract. 

 Lösningen uti den kalla spriten hade en högst 

 bitter smak, reagerade mindre alkaliskt än för- 

 ut, och lemnade efter afdunstning en mörkbrun 

 massa, utan tecken till kristallisation. Denna 

 löstes med lätthet af syror, fälldes af alkalier, 

 och visade i allt samma förhållande som det i 

 i;a och a:dra försöken, erhållue morphium. | gr, 



deraf 



