ii3 



dciaf upplöst i ättiksyra gafs åt en 3 veckors 

 gammal kattunge; men utom en stark afsöndring 

 af saliven, förmodeligen en följd af den bittra 

 smaken , åstadkom det ingen olägenhet , utan dju- 

 ret fortlefde fullkomligt sundt. | gran af ämnet 

 utblandades med bomolja, livaruti det till en 

 högst ringa del tycktes lösas, och gafs åt en 

 annan katt af lika ålder j men äfven på detta 

 sätt gifvet yttrade det ingen verkan. — För öf- 

 rigt kunde inga syror deraf neutraliseras, och 

 som det, efter intorrkningen, åter upplöst i kall 

 sprit, visade en svagare alkalisk reaction än i 

 den första lösningen; så skulle man kunna miss- 

 tänka, att dess alkalitet berodde af ett flygtigt 

 ämne. 



B^ Den återstående vätskan efter utfällning 

 med ammoniak, afdunstades lindrigt till. am- 

 moniakens förjagande, li varefter den utfälldes 

 med neutral ättiksyrad blyoxid. Blyfällningen 

 väl uttvättad, och sönderdelad med svafvelbun- 

 den vätgas, lemiiade en i bladiga kristaller an- 

 skjuten meconsyra, af samma egenskaper som 

 den ofvanföre beskrifna. Af denna syra upp- 

 löstes 2 gr. i vatten och gafs åt en 3 veckors 

 gammal katt. Strax efter intagningen inställde 

 sig en stark afsöndring af saliven, och djuret, 

 som förut var muntert, höll sig nu stilla och 

 tycktes hafva plågor i underlifvet. Efter 8 mi- 

 nuter följde en kräkning af ett grönaktigt slem , 

 hvarefter det åter blef lifiigt, åt, och lekte som 

 förut, och hade ingen vidare olägenhet. Att 

 denna syra tagen i större dosis verkligen kan 

 yttra giftiga verkningar, betviflar jag icke; men 

 som den till en ganska ringa qvantitet innehål- 

 les i opium, kan den väl icke, som man pä- 



K. y. A. Handl. 1822. St. I. 8 



